Nu är det dags att hoppa på bussen, tåget, båten, flyget eller den flygande mattan för nu far vi österut. Första resstoppet gör vi i Östeuropa, där vi läser författare från Ungern, Polen och Ryssland. Hoppas att ni hittar en bok/böcker som passar er smak. Nedan finns korta beskrivningar av böckerna, de är som vanligt lånade från förlagen och bokhandeln.
Ingen konst av Péter Esterházy (Ungern)
Efter att i den magnifika boken
Harmonia Cælestis (sv 2004) ha berättat om sin far är det nu modern som Péter Esterházy vill återkalla till livet. I en berättarström, vars intensitet söker sin like, berättar han om sitt och moderns gemensamma femtiotal. Det var en tid då den ungerska kommunistdiktaturen var som hårdast och den ungerska fotbollen stod som högst, en paradox som Esterházy gör till ledmotiv i sin roman. På moderns dödsbädd tar tex berättaren/sonen sista chansen att förklara offsideregeln för henne men innan dess har hon berättat för honom att det bara var hennes unika kontakter med dåtidens fotbollsstjärnor Puskás! som familjen klarade sig undan deportation.
Ingen konst fick när den kom ut i Tyskland i fjol utmärkelsen Årets fotbollsbok. Juryn bestod av sportjournalister.
Péter Esterházy är född 1950 i Budapest i en familj som varit inblandad i landets öden sen 500 år tillbaka men som efter andra världskriget förlorade allt, ägodelar och inflytande. Han har studerat matematik, själv spelat fotboll, och genom en rad romaner som alla karakteriseras av en otrolig språklig vitalitet intagit positionen som en av Europas främsta författare och given Nobelpriskandidat.
Här av Wisława Szymborska (Polen)
Wisława Szymborskas nya diktsamling har fått namnet
Här. Adverbet är typiskt för Szymborska; hennes dikter är alltid närvarande i nuet, hon värjer sig mot nostalgin och betraktar inte självklart minnet som sin vän. Den nyktra distansen och milda, roade ironin passar henne bäst vare sig hon möter sig själv som ung, samtalar med inspirationen eller funderar över konstens och litteraturens roll i historien. Det finns tröst och hopp att hämta i att det är möjligt att flyga i drömmen och att det finns människor, händelser och ting som är här, på riktigt.
En munter begravning av Ljudmila Ulitskaja (Ryssland)
Augusti 1991. I en olidligt varm lägenhet i New York samlas en grupp ryska emigranter kring Aliks dödsbädd. Alik är en karismatisk man, älskad av dem alla, speciellt av kvinnorna som turas om att vårda honom medan hans livsandar efterhand lämnar honom. Deras tankar kring den döende mannen och minnena av deras liv i Ryssland avbryts av livliga debatter och småbråk: Vem älskade Alik mest? Ska han få ett kristet dop innan han dör, som hans alkoholiserade katolska fru Nina innerligt önskar, eller ska han försonas med sin barnatro och välsignas av en rabbi som råkar finnas till hands? Och vad innebär de stora omvälvningarna i deras älskade Moskva som via CNN utspelar sig framför ögonen på dem?
Ljudmila Ulitskajas rosade roman är samtidigt rolig och vemodig, språket är lyriskt i sin ryska sorgsenhet och författarinnan förödande träffsäker i sina detaljobservationer.
En munter begravning är en roman som speglar komplexa tankar och känslor om liv och död, kärlek och saknad, hemland och exil.